287 צפיות | 0 תגובות
"כמו אדם הפושט את בגדיו הבלויים ולוקח לו חדשים, כך גם השוכן בגוף משליך את הגופות הבלויים ונכנס לאחרים חדשים…כי הנולד סופו למות כשם שהמת סופו להיוולד, לכן אל לכם להתאבל על הבלתי נמנע"
הבהגוואד גיטה
גלגול נשמות, רעיון שמסרב לחלוף מן העולם. המלים "גלגול נשמות" "חיים קודמים" "טראנסמיגרציה" ועוד נשמעות מוזרות ואפופות מסתורין ורומנטיקה.
הרבה ממה שנראה לנו כבחירה חופשית בעצם הוחלט מראש. השאלה אשר תמיד נשאלת היא האם חיינו כבר פעם? ואם כן, אז למה רוב האנשים לא זוכרים את הגלגול הקודם? האם אנחנו בוחרים את ההורוסקופ שלנו? מתי ניוולד? היכן ניוולד? למי ניוולד?
דיונים בנושא גלגול הנשמות קיימים בכל הדתות ובכל העמים. אצל ההינדים והבודהיסטים, המצרים הקדומים, רבים מהפילוסופים של יוון העתיקה, הדרואידים, שבטים באפריקה, אינדיאנים בצפון אמריקה וכמה כתות יהודיות ונוצריות.
כולנו יודעים כי האדם מורכב מכמה ישויות. הגוף והנפש, הרוח והנשמה. אנחנו חושבים בטבעיות כי הרוח והגוף הם שתי ישויות נפרדות. כאילו הגוף מתקיים ומתפקד במישור הפיזי והרוח היא פשוט ישות שחושבת.
למרות שאנחנו לא מודעים לכך שתי ישויות אלו פועלות באופן הדדי וברמות של עומק רב. ענף הרפואה מכיר יותר ויותר בהדדיות של הגוף והרוח. ידוע כי רגש פועל על גוף. הרבה מהמחלות הגופניות מתחילות בנפש.
העובדה שהמצב הרוחני משפיע על המצב הגופני איננה מפתיעה בכלל אם אנחנו מתייחסים לאדם כישות אחת. הגוף שלנו הוא החומר וככה הוא נותר גם לאחר המוות בצורה הברורה ביותר. הרוח והשכל הם לא חומר ועם זאת הם באים לידי ביטוי באמצעות הגוף. לאחר המוות הם לא נשארים.
קיים גם יסוד שלישי והוא הנשמה. הנשמה היא לא רוח ולא גוף. הנשמה היא התודעה שקיימת בנו מרגע שנולדנו היא זו המקיימת את ה"אני" שבנו. היא לא חומרית והיא לא חושבת, אבל היא מרגישה ומתנסה בחוויות.
התודעה היא בנק הזיכרון והיא שומרת את כל הזכרונות הטובים והרעים. היא שומרת גם אירועים קודמים מחיים אחרים. הנשמה היא זו שעוזבת את הגוף שחדל לתפקד ועוברת לגוף אחר, חדש.
כל אחד כמעט התנסה בתחושת הדה-ז"ה-וו (הייתי כאן, חוויתי את זה) לא תמיד זוכרים איך ולמה. לפעמים פוגשים מישהו חדש לגמרי ומרגישים כי הוא מוכר מאיזה מקום כאילו הכרנו אותו מקודם ולא זוכרים מאיפה. לפעמים מגיעים לעיר זרה בארץ זרה ומכירים את המקום היטב (לי זה קרה בוינה – אוסטריה) למרות שזו הפעם הראשונה שמבקרים בעיר זו.
הנפש היא כוח החיים שנמצא בתוכנו. אנחנו מקרינים את מה שאנחנו מרגישים. כשאנחנו מרגישים שלווה ורוגע טוב לנו, זה זורח מאיתנו ונראה לסביבה. כאשר אנחנו מדוכאים או מרגישים רע אנחנו מקרינים את זה והסביבה רואה. הסביבה מקבלת אותנו לפי איך שאנחנו נראים.
לנפש יש תכונות חיוביות ושליליות. התכונות החיוביות הן נדיבות, אהבה, חוסר אנוכיות, תמימות, עזרה ועוד. התכונות השליליות הן שנאה, תאוות, אנוכיות, פחדים, גאווה, יהירות ועוד…הן התכונות השליליות משפיעות על גוף האדם וגורמות למחלות.
ד"ר אדוארד באך כתב:
"הגאווה שהיא היהירות והנוקשות של הרוח תעורר את המחלות שגורמות לנוקשות והתקשחות הגוף. הכאב הוא התוצאה של האכזריות ובאמצעותו לומד החולה לא לגרום סבל לזולת (סבל נפשי או גופני).
השנאה נענשת בבדידות בסערת נפש עצבנית ובהיסטריה. אהבה עצמית מוגזמת נענשת בעודף בחינה עצמית (אינטרוספקציה) מתבטאת בנוורוזה וחולשת עצבים – מצבים הגוזלים מהחיים את שמחתם. הבערות וחוסר התבונה מקשים את חיי היום-יום, אך מעבר לכך, במצבים שבהם באמת דרושה הבנה בהירה – יסרב האדם להבחין באמת גם כשההזדמנות ניתנת לו. אי יציבותה של הנפש תוביל לאי יציבותו של הגוף"
בדומה לכך, רעיון גלגול הנשמות מתאים היום למצב שבו המדע מקבל אותו כהתפתחות בתחומי הביולוגיה והפיזיקה. גלגול הנשמות משולב בחוק ה"סיבה והמסובב" ותומך ברעיון הבחירה החופשית שאומר כי תמיד יש לנו את החופש לבחור את החיים שנחיה ואיך נחיה אותם.
אנחנו קוצרים את מה שזרענו. אבל בזריעה ובקציר עלינו לראות תהליך שנמשך יותר מגלגול אחד. מה שאנחנו רואים בחיים האלה, הוא רק פרק אחד מתוך חיים שלמים. אם מקבלים את התפישה שהחיים הם רצף ולא מאורע אקראי, אז כל הקשרים בין האנשים, המקומות והחפצים מקבלים פירוש הגיוני ומתבררים במהירות.
את סוקרטס אנחנו מוצאים מתדיין עם אפלטוןבחלק המסכם של הרפובליקה של אפלטון (347-727 לפסה"נ) במיתוס של אר מסופר סיפורו של אדם שקם לתחיה ביום השנים עשר אחרי מותו וסיפר מה קורה לכל נשמה כשהיא חוזרת מהעולם הבא:
"הו נשמות שימיהן קצרים, דור חדש של בני אדם עומד להתחיל מחזור חיים של בני תמותה. גורלכם לא יקבע עבורכם, אתם תבחרו בו בעצמכם…למידה הטובה אין אדון. מי שמכבד אותה יקבל הרבה ממנה ומי שיזלזל בה – יקבל פחות. האחריות היא בידי הבוחר. השמים חפים מאשם.
המשך יבוא…
נכתב ע"י אתר "יחסים"